Pokud to chapu dobre, tak konfigurace samotna je v Elixiru. Vypada to jako prave ten dobry priklad pouziti - nenutim programatora se ucit dalsi jazyk jen proto, protoze se mi (jako tvurci nastroje) libil.
Ano - a přesně tak jsem to myslel. U programátorských projektů je to bez debat v pohodě, trochu míň v pohodě je to u vyloženě uživatelských věcí (např. když používám XMonad, tak nemusím nutně umět Haskell zatímco když dělám projekt v Elixiru, tak Elixir zjevně umím). I tak si ale myslím, že použít existující (a jakž-takž rozšířený) jazyk je pořád lepší než vymyslet si tisícíprvní konfigurační formát s expresivitou přesně naladěnou na to, co potřebuju, který změním vždycky když zjistím, že vlastně teď už potřebuju větší expresivitu...
Ono totiž se řekne "máme konfiguraci v YAML", jenže jakmile tam chceš vyjádřit něco ne-totálně-triviálního, tak už to vlastně není YAML, ale YAML dodává jenom syntaxi a k tomu je nějaká sémantika/ontologie, která může být pěkně přebujelá, v nejhorším případě vlastně postavíš programovací jazyk s YAMLovou syntaxí, abys měl tu potřebnou expresivitu (viz např. konfigurace
http://docs.saltstack.com/en/latest/ kde je použití YAMLu imho už za hranou, protože jakmile tam máš X různých šablon s Y parametry pro Z strojů, tak ten YAML prostě
přeteče do basketbalu, jak říká klasik
![Mrknutí ;)](http://forum.root.cz/Smileys/default/wink.gif)
a přehlednost deklarativního formátu je v pytli...
Btw, výhoda toho konfiguráku v Elixiru je v tom, že ty hodnoty můžeš brát odkud chceš a máš k dispozici celý jazyk. Je libo načíst dependencies z webu? Není problém. Z webu přes https s kontrolou certifikátů? Ok. Z webu zašifrovaný AES? Ok. Kdybys měl nějaký deklarativní formát, na všechny tyhle možnosti bys musel vymyslet nějakou spešl položku, kterou by se uživatel musel naučit...